Suomennos: Mannu mannumovie@gmail.com
Kukahan siellä on?
Mistä minä tietäisin?
Isä!
Haloo? Haloo?
Haloo?
Ainoa kysymys, joka meidän tulisi kysyä itseltämme elinaikanamme on:
Minkä arvoinen on miehen elämä?
Arvosi tietäminen on kuin tietäisit kuolinpäiväsi.
Minun arvoni? 20 miljoonaa dollaria,
ja antaisin kaiken pois saadakseni entisen elämäni takaisin.
Kulta? Herää, olemme perillä.
- Jo oli vittu aikakin. - Warren. Kielenkäyttö.
Äiti, olemme ajaneet 11 tuntia ja täällä haisee näädän persvaolle.
- Ei silti tarvitse puhua kuin rikollinen. - Koira haisee.
Jos pesisitte sen välillä, niin tätä ongelmaa ei olisi.
- Etsimme kymppiä. - Seuraavasta vasempaan.
- Ei ole numeroita. - Tiedän, Stansfield kertoi. Tuo se on.
Vasemmalle ja sitten... Tuolla se on.
Tässä.
Tämä se on.
- Ei sähköjä? - On, varmasti vaan kytketty pois.
- Mitä sinä teet, äiti? - Pelottelen rotat pois.
- Onko täällä rottia? - Ei sitä koskaan tiedä.
- En jää tänne, jos täällä on rottia. - Belle, älä aloita.
Anna isällesi 24 tuntia, niin hän on tappanut joka ikisen jyrsijän täältä.
Belle, yläkerrassa oikealla. Warren, sisartasi vastapäätä.
- Täällä on kylmä. - Teen tulen.
Vai?
Idiootit unohtivat taas television.
- Huomenna, he sanoivat. - "Huomenna", heidän lempisanansa.
Älkää aina minun päälleni käykö. Menkää itse puhumaan heille.
Tietääkö kukaan, mikä tämän paikan nimi on?
- Cholong-sur-Avre, Normandia. - Avre tarkoittaa jokea.
Mistä muusta Normandia tunnetaan kuin maihinnoususta?
- Camembertista. - Calvadosista.
Rivieralta löytyi molemmat... Ja auringonpaiste.
- Sama Pariisista. - Me asumme täällä nyt, -
missä tehdään juustoa, tottukaa siihen.
Malavita?
Siinähän sinä olet. Hyvä koira.
- Tarvitsetko apua laukkujen kanssa? - En, laita sinä vaan lapset nukkumaan, -
- heillä on huomenna koulupäivä. - Okei.
Tiedän, ettet se ollut sinä, mutten voinut sanoa mitään.
Minne hittoon sinä menit?
- Katselin tonttia. - Onko se niin iso?
Tarkastelin vain rajojani. Autoin koiraa etsimään sopivaa kohtaa.
- Huomenna löydän omani. - Sepä hyvä.
Ei muroja, paahtoleipää tai maapähkinävoita. Joudutte tyytymään omenadonitseihin, -
jotka ostin aamulla leipomosta.
- Missä koulu on? - Piirsin kartan.
- Onko meillä vielä samat nimet? - Ei, olemme Blaken perhe.
Siistiä.
Kaiken varalle.
- Hiuksesi ovat kosteat. - Äiti, ne on ihan hyvät.
- Hauskaa päivää. - Heippa, isä.
- Rakastan teitä. - Minä myös.
- Tutustun kaupunkiin ja käyn kaupassa. - Selvä.
Älä vetelehdi koko päivää aamutakissa.
- Naapureiden takiako? - Ei vaan moraalisi.
Ei siinä mitään vikaa ole. Älä huoli. Sinä vaan sopeudut minua nopeammin.
- Mitä sanomme, jos törmäämme naapureihin? - Anna minun miettiä sitä. Sillä aikaa -
hymyile ja saamme aikaa miettiä.
Stansfield pyysi varmistamaan, ettet astu porttia pidemmälle.
- Mihin saakka? - Kunnes hän tulee. Etkä mainitse Rivieraa.
- Mistä me sitten olemme? - Yhdysvalloista, kultaseni.
- Tämä ei näytä hyvältä. - Olemme junnuliigassa nyt.
- Selvitys lounaalla? - Selvä.
Selvä.
- Olkaa hyvä. - Kiitos, neiti.
Onko täällä mitään nähtävää?
- Museota, monumenttia? - Painomuseo Verneuilissa.
St. Cecilian kirkko, jossa on lasimaalaus-ikkunat 1400-luvulta.
- Voiko sinne kävellä täältä? - Ei. Se on seuraavassa kaupungissa.
20 kilometriä.
Seuraava kaupunki...
- Olet se Jenkki? - Mitä haluat?
Jos olet amerikkalainen, olet varmaan rikas.
Olet varmaan lukenut isoja kirjoja, jotta sinusta on tullut noin intellektuelli.
Et kai ala viisastelemaan meille?
Mennäänkö asiaan?
Mikä on pelin henki? Kiusaaminen, suojelu, kiristäminen?
Onko yksinoikeus vai jaatko markkinat? Mihin sijoitat saamasi rahat?
Tervetuloa Cholongiin, Jenkki.
Anteeksi, onko mitä?
Du beurre de cacahuete... Maapähkinävoita.
- Ah. Emme varastoi sellaista tavaraa, lady. - Kunhan kyselin.
- Anteeksi, mutta mistä löydän pastat? - Perällä oikealla, koiranruoan jälkeen.
- Kiitos. - Olkaa hyvä.
- Maapähkinävoita... - 20 % kaikista amerikkalaisista on lihavia.
- Maapähkinävoi on hyvää... apinoille. - Luulevat omistavansa paikan.
Oli heistä apua 1944, sen jälkeen vain harmia.
Aivopesua unohtamatta.
Lapsemme pukeutuvat kuin he, kuuntelevat samaa musiikkia.
ja katsovat samoja TV-sarjoja.
Syövät hampurilaisia aamiaisella, lounaalla ja illallisella.
- Se tekee 92 frangia, olkaa hyvä. - Pitäkää loput.
Ei makua, ei lahjakkuutta. Ainakin tuntuvat olevan anteliaita.
- Onko hyvää? - Voi olla syömiskelpoista.
Miten tiedustelu sujuu?
- Hyvin. - Anna tulla.
Nuo neljä idioottia ovat 12. luokalla ja järjestävät kesätanssiaiset.
- Muistuta etten osallistu. - Iso poika on rugbyjoukkueen kapteeni.
Tekee mitä vain matikkanumeron eteen ja on tämän Jimi Hendrixin kamu, -
joka on rakastunut pinkkinauhaiseen tyttöön. Gotham Cityn tyttö myy koulun pimeät röökit.
Juorutytöt ikkunan vieressä ovat Dumboa leikkivän paskiaisen siskoja.
- Hänkö teki tuon silmällesi? - Kyllä. Älä huoli, hän saa omansa.
Tiedän jo hänen heikkoutensa. Hän tarvitsee äänentoiston juhliinsa.
On vain yksi henkilö, jolla on hänen tarvitsemat tavarat.
Ja se on insinöörin poika, joka istuu yksin tuolla nurkassa.
- Sinä se et tuhlaa aikaa. - Minulla ei ole aikaa hukattavaksi.
Bon appetit.
Vuonna 1931, isoisäni ajoi yhtä 200 Cadillacista, -
jotka legendaarinen Vito Genovese vuokrasi vaimonsa hautajaisiin.
Vuonna 1957, isäni Cesare Manzoni, -
oli yksi 107 pomosta, -
joka oli kutsuttu poliisin jahtiin päättyneeseen mafiakokoukseen.
Voitko kuvitella minut leimaamassa kellokorttia?
Olisin voinut ärsyttää isääni ja ruveta rehdiksi.
Mutta sen sijaan otin perheyrityksen johtooni omasta halustani.
Ei minua pakotettu. Vaikka perässäni on Amerikan pahimmat palkkamurhaajat, -
valmiina tappamaan ja lunastamaan 20 miljoonaa, -
en kadu yhtään mitään.
Ja totta puhuakseni, olen imarreltu.
Hyvä koira.
- Ruusut vaativat rakkautta ja huomiota. - Niinpä.
- Juuri muuttaneet? - Eilen.
- Amerikkalainen? - Juuh.
- Hyvä vai huono?
Ranska on ulkomaalaisten lempikohteita. Viivyttekö pitkään?
En viivy missään pitkään. Muutamme paljon työni vuoksi.
Mitä teette työksenne?
- Olen kirjailija. - Kirjailija?
Millainen? Romaaneja?
Ehkä jonain päivänä. Mutta tällä hetkellä olen historioitsija.
Maihinnousut. Sain toimeksiannon. Siksi olemme täällä.
Maihinnousut. Laaja aihe. Mikä on näkökulmasi?
Näkökulma? No, merijalkaväki.
- Kunnianosoituksena heille. - Eikö siellä ollut vain värvättyjä.
Kyllä, mutta keskustelen armeijan kanssa, että aloittaisin laivaston puolelta.
Ennen maihinnousuja piti nousta laivaan.
Aivan. Varmasti omistatte yhden luvun Operaatio Overlordille.
Yksi luku ei varmaan riitä.
Se mitä 314. jalkaväkirykmentti teki Taubenhofissa, -
oli pahinta mitä tiedän.
Nuoria poikia, pääosin Teksasista, eikö niin?
Ne pojat oli oikeita länkkäreitä. Ihan varmasti.
Jessus, kello on jo neljä. Pitää mennä sisään, lapset tulevat kotiin.
- Mukava tavata. - Oli kiva tavata teidät.
Miksi vitussa en sanonut romaanikirjailija?
Ikkuna kuvailee Martinus Toursilaisen elämää.
- 1400-luvun ikkunamaalaus. - Vau.
- Oletteko katselemassa nähtävyyksiä? - Ei, muutin tänne juuri perheineni.
Tai vähän matkan päähän.
Siinä tapauksessa tervetuloa. Uudet seurakuntalaiset ovat aina ilo.
A bientot.
Vau, hämmästyttävää. Minäkin keräilen.
Ei mitään sinuun verrattuna. Aloitin vasta pari kuukautta sitten.
Minulta puuttuu vain PSG:n numero kahdeksan.
Voisin ehkä auttaa sinua sen kanssa.
- Jos sinulla on se, annan siitä mitä vaan. - Se on sovittu.
- Haluatko kyydin? - Kiitos, mutta olen istunut koko päivän.
- Kävely tekee hyvää. - Niin, mutta voisimme samalla tutustua.
- Näyttäisimme kaupunkia. - Se ei veisi kauaa aikaa.
Tule nyt, Miss Amerikka. Nopea kierros kauniissa kaupungissamme.
Hekin saavat petrata englannin kieltään.
- Eksynyt? - Taisin missata käännöksen.
- Missä sinä asut? - Rue des Favorites.
Mailien päässä. On pimeää, kun pääset kotiin.
Avaa ovi. Miten on?
- Nopea ajelu. - Sinä määräät.
- Emmehän vain lähde kaupungista? - Sinun pitää nähdä puisto, -
johon tullaan viikonloppuisin.
- Pidätkö uimisesta? - Toki.
Minusta tuntuu, että Miss Amerikka vie huomion uima-altaalla.
- Mitä te teette? - Pidämme pienen tauon.
Minun pitäisi mennä kotiin. Vähän liikaa ensimmäiselle päivälle.
Rentoudu. Viisi minuuttia, niin ehdimme tutustua paremmin.
Pojat, jos lähestytte naisia näin, ette tule pääsemään kovin pitkälle.
Tytöt eivät ole leluja, joita nussitaan puistossa.
Tulevaisuutenne riippuu naisista.
Ettekö välitä tulevaisuudestanne?
Joten huolehtikaa heistä tai jäätte ilman.
Autoni...
- Hei. - Äiti osti vuoden tarpeet.
- Löytyikö maapähkinävoita? - Älä viitsi.
- Hei. - Hei, kulta.
Miten päivänne meni?
- Hyvin! - Kiva.
ATTICAN VANKILA, NEW YORK
Nimi ja kirjoittaja. Paljon kirjaimia, paljon siis rahaa hyväntekeväisyyteen...
Don Luchese, pyysitte jäitä?
Se ei ole hän.
Okei, jatkan etsimistä. Va bene.
Millaisia opettajanne ovat?
- Ihan hyvä. - Vitun huono.
Warren, voisitko välttää "vitun" käyttämistä joka lauseessa?
- Anteeksi. - Tämä ei ole Brooklyn.
Äitisi on oikeassa. Eikä Brooklynistä pääsee tätä vitun koloa kauemmas.
Minä avaan. Lopetelkaa ja auttakaa äitiä tiskeissä.
- Millainen ensimmäinen päivä? - Ihan kiva.
- Mitään raportoitavaa? - Ei mitään... erikoista.
- Lapset? Koulu? - He sopeutuvat paremmin kuin me.
- Kuulin, että tapasit naapurin. - Kaverin vasemmalla.
- Mitä puhuitte? - Ei ihmeitä, pääasiassa ruusuista.
- Ruusuistahan voi puhua tuntikausia. - Ajattelin tässä...
- Jos olisin vaikka kirjailija? - Se selittäisi pysähtyneen luontosi.
- Kirjailija siis. - Pysy yksinkertaisissa aiheissa.
Pokkareita, lastenkirjoja ja sellaista paskaa.
- Ehkä sotaromaani? - Ei.
- Onko muuta? - Unohtivat television ja viisi laatikkoa.
Muuttofirma rikkoi television, tilasimme uuden ja laatikoista en tiedä.
- Selvä. - Ja...
Mourad...
- Benkassem. Hänellä oli puoti Nizzassa. - Hän myi italialaisia tuotteita vaimolleni.
- Katosi kaksi päivää sitten. Onko ideoita? - Ei. Miksi kysyt minulta?
Koska olisit hakannut hänet kuoliaaksi, ellen olisi osunut paikalle.
Se raukka yritti myydä 12 hummeria muka tuoreena.
Ne olivat pakastettuja ja mätiä. Olisi voinut tappaa koko perheeni.
- Mitä helvettiä sinä 12 hummerilla teit? - Naapureiden pikku kokoontuminen.
- Et saa sopia mitään diilejä, muista se. - Yritin vain saada vähän rahaa.
Miksi helvetissä? Lomalleko luulet lähteväsi?
- Eli et tiedä Mouradista? - En, mutta jos löydät hänet, -
kerro, etten maksa niistä vitun hummereista.
Yritä sopeutua, Freddy. En jaksa etsiä sinulle kotia 90 päivän välein.
- Voinko luottaa sinuun? - Kunhan minä voin luottaa sinuun.
- Tiedät mitä käy, jos he löytävät teidät. - Sinä olet huolehtimassa, etteivät löydä?
- Sehän on työtäsi? - Älä tee työstäni mahdotonta.
Täytyy mennä, palaan parin päivän päästä. Di Cicco ja Mimmo jäävät paikalle.
Nyt nukunkin rauhallisesti...
- Maggielle terveisiä. - Sanotaan.
- Mitä hän sanoi? - Samaa vanhaa paskaa.
Djaramambo... Mikä vitun nimi sellainen on?
- Teidän ei olisi pitänyt. Laita ne siihen. - Laitan tämän tähän.
Hei, kaikki.
Ota jotain syömistä.
Kiva, että pääsitte tulemaan.
Willy.
- Hienot juhlat. - Kiitos.
Hei, kulta. Miten menee? Voinko tuoda jotain?
- Viski ja vettä. - Okei, tulossa.
Mukava nähdä.
Mikä hätänä, kulta?
Pihalla Brooklynissa.
- Näin unta, että... - Älä ajattele sitä tai et saa nukuttua.
Jos tämä ei olisi tapahtunut minulle, sen keksiminen olisi mahdotonta.
Stansfieldin kertomasta tarinasta vain minä tiedän totuuden.
Hänen pitää olla hiljaa työnsä vuoksi. Minua se ei koske. Vitut siitä.
Haluan vain, että totuus kerrotaan edes kerran.
Vaikkei tätä kukaan koskaan lukisi.
Maggie? Toisitko minulle kahvia?
Maggie, kuuletko? Etkö kuullut, kun kutsuin?
Lopeta tuo italialaisorin esittäminen.
Kulta, tein töitä.
- Mitä mahdat tehdä sillä kirjoituskoneella? - Minä kirjoitin.
- Ei mene läpi. Jätä paskapuheet naapurille. - Ei, minä oikeasti kirjoitin.
Osaat hädin tuskin lukea ja kirjoitat Normandian maihinnoususta?
- Et edes tiedä kuka Eisenhower oli. - Unohda maihinnousu.
- Se on harhautus. Kirjoitin jotain muuta. - No kerrohan. Mitä kirjoitat?
- Muistelmiani. - Tiesin sen.
- Stanin mielestä se on hyvä idea. - Se on hyvä idea, peitetarinaksi.
Ei sitä oikeasti tarvitse kirjoittaa. Tajuatko, mitä siitä meille seuraa?
- En sanonut julkaisevani sitä. - No toivoa sopii. Kuva kanteen?
- Mahtava Giovanni Manzoni. - Minun on saatava se ulos.
Tekee hyvää kirjoittaa totuus, vaikka vain minä näen sen.
Minun täytyy tietää, kuka olen. En muiden silmin, vaan omin silmin.
Ymmärrän, mutta olisit voinut keksiä jotain muuta.
Kirjailijan vaimo ei ole glamouria. Olisit edes kysynyt minulta!
- Sinä valitsit arkkitehdin Etelä-Ranskassa. - Älä viitsi.
Kaikki tulivat pyytämään uima-altaita ja pizzauuneja.
Unohda se. Arvostaisin, jos voisit olla viisi minuuttia putkimies.
- Vesi on ruskeaa. - Soititko jollekin?
Sovin kaksi tapaamista, eikä hän koskaan tullut.
- Mihin sinä menet? - Teen töitä sinulle.
Vittu.
- Hei, pojat. - Hei, Maggie.
Oliiviöljyssä paistettuja paprikoita. Paljon valkosipulia, kuten tykkäätte.
- Todella kultaista, Maggie. - Pelkkä tuoksu tuo kodin mieleen.
Onko teillä sitä leipää jäljellä. Kimppuun sitten vaan.
Aika on yhdeksältä, mutta ilmestyt puolilta päivin, mitä sellainen on?
Tiedän, oletko varma tällä kertaa?
Selvä. Olen paikalla. Älä anna minun odottaa.
- Kertoiko Stan teille grillijuhlista? - Kyllä.
En tiedä mistä Gio sai päähänsä...
Fred!
En tiedä mistä hän sai sen päähänsä, mutta se tuntuu tärkeältä.
Pomon mielestä se on hyvä tapa saada ystäviä.
Ystäviä? Ei kiroilla, kiitos.
- Niin hyvää. - Mmm.
Olisipa joku kertonut, että tulen kermamaahan.
Eilen illalla ravintolassa, kermaa oli keitossa, vasikassa ja omenapiiraassa.
- Voista puhumattakaan. - Voi on vielä pahempaa. Sitä on kaikkialla.
- Eikä se ole edes luomua. - Anteeksi?
Ihmiskehoa ei ole luotu tyydyttyneille rasvoille.
Voi kyllästää kudoksia, sitten se kovettuu kuin lieju.
Tekee aortasta kovemman kuin lätkämaila.
Kun taas oliiviöljy.
Hyväillen sisintäsi jättää jälkeensä vain arominsa.
- Pitää paikkaansa. Öljy on Raamatussa. - Aivan.
Merci.
Mikset pyydä vähemmän kastiketta, niin ei tarvitse raapia sitä pois?
Piti oppia tavoille, muistatko?
Rajansa kaikella. Isän grillijuhlat tulee tarpeeseen.
Saa edes kerran oikeaa ruokaa.
- Millainen aamupäiväsi oli? - Kiireinen.
- Mahtavaa. - Mitä sinulla on minulle?
Kiitti.
Matikan tehtävät. Voinko luottaa sinuun tarpeen tullessa?
Anna sanani.
Sain raportin pikkubisneksistäsi. Voin väärentää sen, eikä vanhempasi saa tietää.
- Mitä haluat sitä vastaan? - Röökimarkkinat 50/50.
Tuliko kaupat?
Auts. Pysy paikallasi.
- Yksi tällainen ja olosi on kuin hevosella. - Oot äijä!
- Olet turmeltunut. - Kiitos, miten itselläsi?
- Joku mimmi vei pinkin kynäkoteloni. - Älä nyt. Saitko tietää kuka?
Vei vähän aikaa. Mutta löysin sen lopulta.
- Olet mielipuoli. - Kiitos.
Tiedätkö kuka tuo on?
Yliopistolainen, joka tuuraa äitiyslomalla olevaa Valasta.
Aloitti eilen. Sai kaikki horot peräänsä.
Siinä sinulle haastetta. Kaiken lisäksi hän on matikkahullu.
Lukee johonkin tärkeään kokeeseen. Matikkahullut ovat maanvaivoja.
Ota mieluummin urheilija. Ne ei ajattele niin paljoa.
Mitä huomaat ensimmäisenä miehessä?
Silmät.
Numero 12 perhe, millaisia he ovat?
Äiti on kleptomaani. Sai porttikiellon ostarille Alengonissa.
Isä oli ohitusleikkauksessa. Muuten ihan normaalia porukkaa.
Paitsi kakara, jota pidetään seiskaluokalla.
- Tulevatkohan he grillijuhliin? - Kaikki tulevat.
Eivät malta odottaa tapaamistanne.
- Viikonlopun päätapahtuma. - Mitä tämä hyvä on?
- Calvadosia. - Mikä vittu on Calvados?
Hyvää, lämmittää sinua.
- On käynyt minulle ennenkin. - Muistatko sen Teksasin keikan?
Hei. Ramirez, putkimies.
- Sanoit 5 minuuttia, 45 minuuttia sitten. - Parempi myöhään kuin ei milloinkaan.
Kiitos, suo anteeksi.
Katso, missä kunnossa putket ovat. Ainakin 100 vuotta vanhat.
- Sekö selittää veden värin? - En sanonut sitä.
Se voi johtua putkista tai sitten ulkoisesta syystä.
- Ulkoinen? - Pääputkisto.
- Se pitää hoitaa pormestarin toimistossa. - Mitä teen putkille nyt?
- Nytkö? Et mitään. - Niin.
Jos tämä on rahasta kiinni, voimme varmasti sopia jotain?
Raha ei ratkaise kaikkea.
Hyvä jos rahaa löytyy, sillä tämän remontointi, -
maksaa sinulle käden ja ehkä jalankin, kuten täällä on tapana sanoa.
Ellei jopa molemmat kädet ja jalat?
Mitä minun pitäisi tehdä?
Soitat vaimolleni, maksat puolet etukäteen ja sovit uuden ajan.
Olemme putkistoperhe. Vaimoni tekee kirjanpidon, -
poika opiskelee taloutta Alengonissa.
Olemme ylpeä putkistoperhe. Isät ja pojat viidennessä sukupolvessa.
- Onnitteluni. - Kiitos.
- Millä alalla itse toimit? - Anna kun näytän...
Al Capone sanoi: "On parempi kysyä kohteliaasti ase kädessä, kuin vain kysyä."
Kiitos kaikesta.
Ei kestä. Hakisitko minulle vähän kahvia? Kahvinkeittimemme hajosi muutossa.
- Tulossa. - Kiitos.
- Näkemiin, sir. - Näkemiin.
- Hei, sinä. - Hei.
- Tarvitsen yksityistunteja. - Yksityistunteja matematiikassa?
- Ellei sinulla ole muita erikoisaloja? - Ei, teen vain matematiikkaa.
Hyvä.
Eli...
- Millä tasolla olet? - Kumpi on tärkeämpi? Taso vai motivaatio?
- Motivaatio - Muuta ei ole.
- Missä hifi-vehkeet? - Isäni ei anna lainata niitä.
- Pyysitkö minut tänne kertoaksesi tuon? - Ei vaan tämän takia.
En ymmärrä, miten hän voi katkoa jalkansa noin kaatumalla rappusissa.
Kivirappuset ja aika jyrkät.
Ei 200 askelmaa. Tällä miehellä on useita murtumia.
Kuin olisi pudonnut kuudennesta kerroksesta.
Hänellä oli reppu selässä ja siellä vasara. Ehkä se osui häneen?
Se voisi selittää yhden tai kaksi, ei kahtatoista.
- Miten selität kaksitoista? - En tiedä, en ole lääkäri.
Olen kirjailija.
Tiedän hänet.
Mieheni ystäviä.
Hänellä on parta.
Tiedätkö, mistä löydän hänet?
En.
- Hänkin on kadonnut. - Tiedätkö yhtään mihin?
Kumpaa te etsitte? Isääni vai häntä?
Tällä alalla pitää seurata kaikkia jälkiä.
Toinen vihje johtaa toiseen.
Entä te. Miksi FBi tutkii asiaa?
- Maidenvälistä yhteistyötä. - Saanko nähdä virkamerkkinne?
Toki.
Seuraavissa luvuissa kerron, että olen yksi ilkeimmistä paskiaisista.
En kaunistele. Kerron kaiken kaunistelematta.
Mutta tässä luvussa teen päinvastoin ja näytän, -
että lähemmin tarkasteltuna, olen hyvä jätkä.
Todistan sen kymmenellä kohdalla. Vähän kuin Lettermanin TOP-10-lista.
Tässä tulee. Numero 10.
Olen aina suorasukainen. Aina.
Lupasit ne vitun rahat, missä mun rahat on?
- Sääli. - Niin mikä?
Numero 9. En etsi syntipukkia.
Numero 8. Jos annat työn, teen sen loppuun.
Ei. Ei.
Numero 7. En halveksunut minua pelkääviä.
Älkää liikkuko 10 minuuttiin, ymmärrättekö?
Numero 6. En petä ensimmäistä asetta antanutta miestä.
Teitkö koskaan töitä tälle miehelle?
Numero 5. En koskaan halunnut kellekään pahaa.
- Hei, mies. - Hei!
- Hei, mitä on tekeillä? - Hei!
Hei, jätkä!
Kaikki on hyvin.
Numero 4. Olen ollut lain ulkopuolella, -
mutta vain lainsuojattomat eivät tuominneet minua.
Numero 3. Kun ei väittänyt vastaan, -
voi odottaa minulta vain hyvää.
Ei enää kuvia, ymmärrätkö?
Kiitos.
- Numero 2. - Hei, Giovanni...
Kun pyöritin asioita seudullani, kaduilla ei ryöstelty.
Ihmiset elivät ja nukkuivat rauhassa.
Numero 1. Hyvä jätkä-listallani.
En pidä tuskan tuottamisesta syyttä, -
koska sadistiset tarpeeni tulivat tyydytetyksi, kun tuotin tuskaa syystä.
Odota, en ole vittu lopettanut.
- Luulin, että lopetit. - Niin. Poltan vain tämän, tarvitsen sen.
- Kaikki hyvin? - Mitäpä tässä.
Hahmottelen pakkaamista ja muuttoa, kun he tajuavat, että tapoit putkimiehen.
- En tappanut, vein hänet sairaalaan. - Miksi hakkasit hänet säpäleiksi?
Ainoa putkimies 30 kilometrin säteellä.
Hän ei kunnioittanut meitä ja antoi sinun odottaa.
- Ei se minua haitannut. - Hän yritti rahastaa minua.
Yritti vaihdattaa putket ilman lupausta, että se auttaisi. Ajattele asemaani.
En olisi ainakaan hakannut häntä. Kuka ne nyt korjaa?
Kukahan rakentaa uudelleen marketin, joka paloi muuttopäivänämme?
No?
Minne menemmekin, niin marketteja palaa.
Putkimies sanoi, että syy voi olla pääputkistossa.
- Mene tapaamaan pormestaria huomenna. - Nytkö hakkaat pormestarin?
- En, haluan vain hoitaa tämän kuntoon. - Niinpä niin...
Milloin sinä oikein rentoudut?
- Mitä sinä teet? - Juttelen sinulle.
Saat minut innostumaan.
Olet kauneimmillasi vihaisena.
- Olet sairas. - En ole.
- Pitäisikö mennä psykiatrille? - Mene pois.
Mene ihmeessä.
- Sinä olet psykiatrini. - Herran jestas...
Tiedätkö, mikä kiihottaa vielä enemmän?
Kun sytyttelet niitä tulipaloja.
- En tiedä, mistä puhut. - Etkö?
Hei, Gio. Ei täällä.
- Pois siitä. - Juuri tässä.
Sitten eteisessä, ja lopetellaan keittiössä.
- Kuka tämä kutsumasi Henri on? - Joku kertoi hänestä?
Ei, hän soitti ja kysyi monelta juhlat alkavat.
- Soittiko? - Kyllä, kuka hän on?
Opettaja koulusta. Tai siis tuleva. Hänellä on pääsykoe lähiaikoina.
Hän on antanut minulle yksityistunteja.
- Yksityistunteja? - Matikkatunteja, äiti.
Selvä. Onhan sinulla edes kondomeja?
Äiti! Tunnit pidetään koululla, luokassa.
Entä sitten? Halu tulee yllättäen, kulta.
Se ei odota aikaa tai paikkaa. Isäsi esimerkiksi...
Hän hyppäsi päälleni kirkossa. Viimeisin paikka menettää neitsyys.
Minun tulee olemaan erilaista, äiti. Valitsen ajan ja paikan, -
ja se tulee olemaan elämäni rakkaus.
Eikö löytynyt muuta, kuin Coca-Colaa?
- Tätähän he odottavat meiltä. - Kokista?
Amerikkalaista kuraa. Rasvaa, jenkkiroskaa. Sitä he odottavat... pornoruokaa.
Älä edes kuvittele käyttäväsi noita sanoja isäsi läsnä ollessa.
Ranskalaiset ovat kyllästyneet höyrykasviksiin ja merilevään.
He odottavat väriä, ääntä ja ylellisyyttä. Rodeota ja kilon pihvejä.
- Enpä ole varma. - Voisitko luottaa minuun, jooko?
Ovella tulee olemaan jonoa kuin porttolassa.
- Koko kaupunki tulee paikalle. - Niinpä, yleisömenestys.
- Niin, pomo? - Miten menee?
- Ihan hyvin. - Tulen tunnin päästä.
Menkää sinne juhliin.
- Oletko varma? - Tehän olette naapureita.
- Menkää sinne ja liittykää porukkaan. - Selvä.
- Mitä hän sanoi? - Meidän pitää mennä juhliin.
Luotan teihin. Älkää mokatko tätä. Kohteliaasti, ei mitään omalaatuista.
- Selvä. - Warren, kutsuitko isääsi?
Sanoi tulevansa, kun saa kappaleen loppuun.
- Luoja. - Mitä se kappale tarkoittaa?
Ei hajuakaan. Ihmiskunnan selviytymisen kannalta on parempi, etteivät kaikki tiedä.
- Okei. Jep. - Okei? Selvä.
Tervetuloa. Kiitos, kun tulitte.
Onpa kauniita. Kiitos oikein paljon.
Hei, olen Maggie. Olemme naapureita.
Mukava tavata. Tässä on poikani Warren.
Kulta, laitatko nämä veteen?
Tyttäreni Belle. Mukava tavata. Tervetuloa.
Olkaa kuin kotonanne. Olen Maggie.
Täytyy myöntää, että odotan oikean amerikkalaisen tekemää hampurilaista.
Toivottavasti kymmenen minuutin päästä toiveesi toteutuu.
Laitapa hopeat takaisin kiltisti tai katkon molemmat kätesi.
Tulen ihan kohta.
Anteeksi... Kultaseni.
Mene etsimään isäsi ja sano, että ellei grilli ole sytytetty viidessä minuutissa, -
poltan saatana talon maan tasalle.
- Suokaa anteeksi. - Anteeksi keskeytys.
- Kaikki odottavat grillausta. - Okei, niin...
- Kaikki hyvin? - On.
Kirjoittaminen on hektistä.
Tuntuu kuin olisi katsellut peiliin koko päivän.
- Onhan kaikki hyvin? - On.
Mietin sinua ja veljeäsi...
Kuinka en aina tehnyt oikein.
Saatoin teidät hankaliin tilanteisiin.
Kadun sitä.
Isä, mitä sinä puhut?
Olet paras isä, mitä voisi pyytää.
- Niinkö? - Vittu joo.
Lähdetäänpä juhlimaan.
- Kaikki hyvin, pojat? - On.
- Mag, teet parasta pastaa. - Oi, kiitos.
Paljastat itsesi tällaisella pastalla. Kaikki huomaavat, että olette italialaisia.
Laitoin kermaa sekaan hämäykseksi.
Ei sitä noin tehdä, herra Blake. Laitatte hiilet liian aikaisin.
En sytytä grilliä ensimmäistä kertaa.
Ensin puita, kestää kauemmin, mutta laatu on parempi.
Hiilesi ovat huonolaatuisia. Pitäisi hakea Micheliltä kylän pohjoispuolelta.
- Tai käyttää kuivaa puuta. - Noin se ei syty.
- Pitäisi aloittaa alusta. Olisi nopeampaa. - Kaikki ei voi osata kaikkea, -
kirjoittaa kauniisti ja sytyttää grilliä.
- Hei, Stan. - Miten olisi drinkki, Fred?
Odota pari minuuttia, niin laitan tämän tulille.
- Nähdään baarissa. - Ei kiirettä.
Hyvät herrat, parin minuutin päästä pihvinne ovat tiriseviä ja täydellisiä.
- Hyvin porukkaa. - Onnittelut, tämä on menestys.
En tiedä. Jotain puuttuu.
Sinä kaipaat mafiapoikia istumassa varjossa.
Älä viitsi, Stan, Vähän kunnioitusta.
He olivat perhettäni. Vaikka petinkin heidät, -
he olivat silti perhettä ja elämäni parhaita vuosia.
- Whalberg kyseli sinusta. - Mitä, Whalberg?
Kiva tietää, että on huolissaan. Tuli valituksi senaattiin?
Se oli hänen unelmansa. Hänellä on viikoittainen audienssi Valkoisessa talossa.
Fiksu mies. Mitä hän halusi?
Halusi vain tietää, miten...
- Mitä teet... - Kerro, että kirjoitan.
Kerroin. Se häntä huolestuttaakin.
Ei hänen tarvitse olla huolissaan.
Ei minulla ole kuin muutamia sekalaisia sivuja valmiina.
- Aiotko kertoa koko tarinan? - Kuinka kukaan voisi?
Tarinaa pitäisi siloitella, muuten luultaisiin, että keksin kaiken.
- Haluaisitko ihmisten lukevan sen? - Tässä tilanteessa se olisi liikaa.
- Mikä huvittaa, Fred? - En ole kirjoittanut riviäkään, -
ja yht' äkkiä olenkin Valkoisen talon hovikirjailija.
Kiitos, kun tulitte. Nämä ovat kotitekoisia donitseja.
- Kiitos paljon, hei hei. - Au revoir.
Heippa... Au revoir.
- Hän ei tullut? - No, hän sanoikin ehkä.
- Hänellä on koe ensi viikolla. - Voi...
En tunne häntä, mutta vain idiootti valitsee matikan kauniin tytön sijaan.
Kun olen hoitanut hänet, hän ei osaa laskea sormiaankaan.
Juuri niin.
- Hei, Maggie. - Hei, Stan, kiitos käynnistä.
Sinähän tunsit Vinnie Vitalen, Fred? Hänhän oli miehiäsi.
Auggie Campania petti hänet -
ja pidätyksestä tuli verilöyly. Surullista.
Auggie antoi meille koko klaanin. Saimme kaikki ja siitä tulemme sinuun, Fred.
- Mitä tarkoitat, Stan? - Sinä annoit esimerkin ilmiannollasi.
Kaikki luulevat, että rusketat takamustasi uima-altaalla.
Olet parasta mainosta meille.
Kiitos juhlista ja tavataan pian.
Eipä kestä.
Vittu.
Oletko huomannut, kuinka isä pystyy ilmaisemaan asioita vain sanalla "vittu"?
- Nytkö isä on lukutaitoinen? - Ei.
Hän on vanhoja poikia, puhuu tullakseen ymmärretyksi.
Hänen "vittu" voi tarkoittaa: "Hitto, mihin sotkin itseni."
Tai, "Hyvää pastaa." Tai "Hoitelen tuon äijän."
Miksi siis tuollainen mies valvoo yöt kirjoittaen, -
kun hän pystyy ilmaisemaan kaiken yhdellä sanalla?
Kuten sanoin, testit osoittavat veden olevan puhdasta.
- Veteni on ruskeaa, kun avaan hanan. - Ehkä putkenne ovat vaan vanhoja.
- Entä viemäröintisuunnitelma, josta kuulin? - Ihka uusi, käykää tutustumassa.
Herra Blake, pormestarin toimistoa on helppo syyttää, -
mutta ainakaan tällä kertaa, emme tehneet mitään.
Joskus tekemättä jättäminen tekee sinusta yhtä syyllisen.
Kuulkaa, herra Blake.
Minulla ei ole mitään ulkomaalaisia vastaan, mutta te muutitte juuri.
Antakaa meidän hoitaa tämä. Löydämme aina lopulta ratkaisun.
Oli ilo tavata, herra Blake.
Kuin myös, herra pormestari.
- Olet todellakin edistynyt. - Minulla on hyvä opettaja.
Voi olla, mutta kohta et tarvitse häntä enää.
Milloin kokeesi olikaan?
- Ensi viikolla. - Mitä käy, jos pääset läpi?
Menen varmaan Pariisiin ja etsin töitä.
Okei, etsitäänpä sinulle jotain haasteellisempaa.
Tässä, turbiiniongelma.
Vesi tulee tännekin ruskeana. Olemme ketjun lopussa.
Miksi meitä syytetään? Menkää tapaamaan vastuullisia.
Menisin mielelläni, anna vinkki niin lupaan, -
ettei kukaan enää vinoile sinulle.
- Lannoitteet tekevät vedestä ruskeaa. - Lannoitteet?
Täällä on vain yksi lannoitetuottaja.
Anteeksi häiriö.
Jeesus, tiedän, että perheeni koettelee kärsivällisyyttäsi, -
mutta sisimmiltään he eivät ole pahoja.
He tarvitsevat vain ohjaustasi ja luotan sinuun.
Koska en pysty siihen yksin.
Aamen.
Isä, pelästytitte minut.
- Kirkossa jos jossain ei tarvitse pelätä. - Olette oikeassa, olen pahoillani.
Tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun näen teidät täällä päivällä -
rukoilemassa yksin. Ette käy jumalanpalveluksissa.
Käyn niin usein kuin mahdollista.
Odotin seurakuntalaista, joka ei ilmeisesti tule.
- Haluaisitteko te ripittäytyä? - Minäkö?
Täytyy tunnustaa, että edelliskerrasta on vuosia.
Onpahan ainakin yksi anteeksipyynnön aihe.
Ymmärtääkseni teillä on jokin vaitiolovelvollisuus-pykälä?
- Kaikki sanomani jää tänne. - Meitä sitoo jokin vielä pyhempi, -
kuin luottamus.
Rippituolisalaisuus. Älkää peljätkö.
Olkaa hyvä.
- Warren! Kotitehtäväsi. - Kotitehtäväni?
Tehtävä, jonka annoin koulun lehteä varten.
- Referaatti sanaleikeistä ja metaforista. - Ai se...
Warren, se menee painoon tänään, -
- älä sano, että se ei ole valmis. - Totta kai tein sen.
- Hienoa, saisinko sen? - Se on täällä...
- Viisi minuuttia ja se on paperilla. - Ei sekuntiakaan enempää.
Aika riittää...
Sanaleikkejä... englanniksi...
- Kuinka paukkuu? - Mitä ohjelmassa?
Ette hiffaisi, Don Luchese. Duunaavat Boris Godunovia.
- Venakon kirjoittama, Venakko. - Miksi en pitäisi?
Jos se keplaa sulle, niin se kelpaa mulle.
"Jos se keplaa sulle, -
niin se kelpaa mulle."
Hänen vikansa, jos ei kelpaa.
Päivän lehti...
Rakas...
He julkaisivat poikasi runon.
Luen se koneessa.
Gary! Viisi minuuttia töitä päivässä?
- Minun mielikseni. - Olen tauolla.
Liikettä perseeseen!
- Vincenze, taidan olla rakastunut. - Kuka se tyttö on?
- Huhtikuun tyttö. - Odottaisit kesää.
Jatka siinä. Hei, Morales...
Paketti, pomo.
- Miten polvi voi? - Paremmin, kiitos.
Paketti sisarenpojalta.
Kahvini. Sinun täytyy maistaa, Morales.
- Mielelläni, mutta C-osastolla on ongelma. - Säästän sinulle.
- Kotiseudulta? - Yksi milanolainen maistatti tätä.
Ei yhtä kermaista kuin irkkukahvi, vähemmän ällöä.
Terveydeksi.
- No? - Hyvää on.
- Tämähän on ranskaa? - Näytä.
Olen lukenut neljää kieltä täällä, kiinaa seuraavaksi.
Lahtasin niitä vuosikymmeniä ymmärtämättä sanaakaan.
Sen verran olen heille velkaa.
Ranskaahan se on.
"Jos se keplaa sulle, niin se kelpaa mulle."
Hae Morales.
Seuratkaa minua. Herra Chambard ottaa vastaan.
Herra Blake.
En halua olla epäkohtelias, mutta minulla ei ole kauaa aikaa.
- Lento odottaa. - Niinkö?
- Olette motoristi? - Kyllä, aina.
Miten voin auttaa? Toivottavasti ei niitä vesijuttuja?
- Pelkäänpä niin. - Voisimmepa lopettaa tämän, -
- "kemikaalit ovat saastetta" väittelyn. - Puhutte käännytetylle.
Mutta veteni on ruskeaa, kun väännän hanasta keittiössäni.
- Haluan kirkasta vettä. - Ostakaa pullovettä.
En pidä, että minut keskeytetään.
Kysyn vielä kerran, ja toivon, että olet tarkkana.
Kun käännän hanasta, vesi on ruskeaa, -
enkä pidä vedestä ruskeana. Haluan sen olevan kirkasta.
- Mitä voit tehdä? - Turbiini.
- Turbiini? - Niin.
- Pumput, pysäytä ne. - Missä turbiini on?
- Seuraava vesisäiliö. Numero viisi. - Hyvä.
Ei... Lapseni...
Kerro tästä ja sinulla ei ole lapsia enää.
- Mitä sinä teet? - Tapan aikaa odotellessa.
- Missä olet ollut? - Ulkoilutin koiraa.
- Luet kirjaani? - Se on työtäni. Sinun valvominen.
Ilmestytkö seuraavaksi vessanpöntöstä?
En minä, mutta Di Cicco voisi ilmestyä.
Hämmästytät minua, Fred. Et ole ihan kirjaimellinen.
Omalaatuista, mutta vähän hiottavaa löytyy.
Varsinkin rauhanneuvottelut Estebanin kanssa turvekiistassa.
Annoit "toimintaluvan". Sitä kutsutaan kiertoilmaisuksi, Freddy.
- Pussasit kolumbialaista persettä. - Lupasimme olla loukkaamatta toisiamme?
Pitäisit perseesi tässä tuolissa.
Toisaalta, minun kuvaukseni on vähän rankka.
"FBI-koira, joka pilasi elämääni viimeiset kuusi vuotta."
"Silmät. Kylmemmät kuin mädällä kalalla."
"Paljastaisi oman äitinsäkin veronkierrot."
Noloa, kulunut ilmaisumuoto. Freddy, rauhoittuisit.
Katosit tarkkailustamme ja siinä on tarpeeksi syytä lopettamaan, -
todistajainsuojeluohjelma, eikä kukaan voi sille mitään.
Yksikin tällainen temppu ja laitatan sinulle nilkkaremmin.
Etköhän vähän ylireagoi? Kauhea itku parista sivusta, -
- jotka on kirjoitettu jumalan selän takana. - Jos tämä leviää, olet kuollut.
Stan, me kaikki kuolemme. Ja olen nyt rehellinen...
Näiden vuoksi kuoleminen...
Olisi kunniallisempaa, kuin se mikä minua odottaa.
Selvä.
Näytä loput, kun se on valmis. Sovittu?
Tämä on oikea myyntimenestys.
En malta odottaa, miten se päättyy.
Belle. Olen pahoillani.
- Tärkeä päivä minulle. - Tiedän, kokeesi on huomenna.
Junani lähtee 19.15, emmekä harjoittele tänään.
En aikonutkaan.
Tein sinulle valmiiksi tehtäviä kotona tehtäväksi.
Yhtälöitä...
Minulla on sinulle jotain ratkaistavaa...
Mikä on itse elämää ihanampaa...
Syö sinua sisältä...
Saa sinut nauramaan ja itkemään...
Saa sinut tekemään mitä vaan...
Milloin vaan...
Missä vain...
Belle.
Vastaus on?
Mmm! Vittu!
- Gio. - Kulta, ei voi mitään.
Pastaasi ei voi kuvailla mitenkään muuten.
Ei voi sanoa, kun vitun hyvää! Äärimmäinen kohteliaisuus!
- Pärjäisin ilman vitun kohteliaisuuksia. - Parempaa kuin New Yorkissa.
Muistisi pettää, kulta. Mauttomat tomaatit ovat Espanjasta.
- Alzheimerin ensioireita,isä. - Joo joo, mutta teet jotain ihmeellistä.
Muistot korvaavat maun ja stimuloivat aivoja korvaamaan puuttuvat osat.
Mikä teitä vaivaa? Yritän sanoa kohteliaisuuksia äidillenne, -
ja te höpötätte mitä sattuu. Mikä tätä perhettä vaivaa?
Mitä tämäkin on? Minne hän menee?
- Lähtee illallispöydästä kesken kaiken? - Hän on ihastunut.
- Matikkaneroon. - Ihastunut? Ja saan tietää viimeisenä.
Eivät ole vielä ykköspesällä tietääkseni.
Hyvä tietää, mutta ei tänne soitella tähän aikaan illasta.
- Gio, kaikki on hyvin. - Ei ole. Kello on melkein yhdeksän.
Tämä ei ole sopiva aika soitella meille, mitä tämä on?
Isä. Se on sinulle.
Iltaa, tässä on herra Lemercier. Tapasimme grillijuhlissanne.
Aivan, nyt muistankin.
- Miten voin olla avuksi? - No tuota...
Olen viisi vuotta johtanut Cholongin filmikerhoa.
- Vapaaehtoisvoimin tietysti. - Ymmärrän.
Kokoonnumme kerran kuussa ja keskustelemme elokuvasta.
Amerikkalaisen tuleminen Cholongiin -
tuo mahdollisuuden katsoa amerikkalaista klassikkoa, -
ja ajattelin elokuvaa, joka sopisi oikein hyvin.
- Mikä se olisi? - Yli kaiken ymmärryksen, Vincente Minnelli.
Muistankin. Sinatra tai Dean Martin?
- Molemmat. - Mistä se kertoo?
Veteraani, kirjailija palaa kotiin keskeneräisen romaanin kanssa.
- Kuka näyttelee kirjailijaa? Frank? - Kyllä.
Mietin ja palaan asiaan.
Ystävällistä teiltä, hyvää yötä, herra Blake.
- Kiitos, kuulemiin. - Kiitos.
- Hei, Fred. - Pluto vai Hessu Hopo?
Di Cicco. Miten niin "palaan asiaan"?
En puhu tolloille. Anna Stanin soittaa minulle.
Oletko järjiltäsi?
Käskit sopeutua ja sitä minä teen.
En halunnut järkyttää häntä ja tulla epäsuosituksi.
"Epäsuosituksi"? Kuka käski olla suosittu?
"Sulautunut," "huomaamaton," "olematon."
Mitä helvettiä teet elokuvaklassikon keskustelussa?
- Kirjailijana. - Et ole kirjailija, Fred.
- Sinäkin sanoit, että minulla on oma tyyli. - Suojelet vain omaa persettäsi.
Suojelin persettäni, ettei loppuelämä kuluisi zombiena.
Haluan elämän, fyysisesti ja henkisesti sekä älyllisesti.
Joten aion katsoa sen elokuvan ja keksiä siitä jotain sanottavaa.
Ja sinä tulet mukaan. Ymmärrätkö?
Ja vastapalveluksena kirjoitan sinusta jotain hyvää muistelmaani.
- Olet mielipuoli. - Tiedän.
- Nähdään keskustelutilaisuudessa. - Selvä.
Älä luule, että tulisin paikalle.
Kiitos kannatuksesta.
Tervehdys, Don Luchese. Kuinka voitte?
Olen Giovanni Manzonin jäljillä.
Oletteko varma? Kävimme läpi koko Etelä-Ranskan.
Paskiainen piileskelle Normandiassa.
Mene sinne ja pane hänet maksamaan. Hän ja koko perhe.
Missä hän tarkalleen on?
Warren Blake!
Vauhtia, vauhtia...
Sinne vaan.
Warren Blake. Arvosanoissasi ei ole mitään huomautettavaa.
15/20. Ei huomautettavaa.
Puhutaanpa käytöksestäsi, -
22 valituksesta, jotka olen sinusta saanut.
- Valituksia? Mistä? - Valitse itse.
Päällekarkaus, lahjonta, kiusaaminen, -
opiskelijoiden ja opettajien uhkailu.
Mistä haluat aloittaa?
Haluan tavata asianajajani.
Silmät kipeytyy tuijottamisesta.
- Mitä hän tekee? - Ei mitään, istuu vain pöytänsä ääressä.
- Haloo? - Belle? Minä täällä.
Tiedän, kultaseni.
- Poikakaveri puhelimessa. - Miten meni?
Hyvin. Kaikki lukemani kysyttiin.
Katselin jälkikäteen, että lähes kaikki meni oikein.
Olen ylpeä sinusta. Tuletko illalla kotiin?
En, jään Pariisiin pariksi päiväksi.
Isäni on kaupungissa ja ryhdyn etsimään asuntoa.
Ei liian pientä ja mielellään kylpyammeella.
Budjetillani ei saa kenkälaatikkoa kummempaa.
Sekin kelpaa, kunhan on sänky.
Belle, olet ihana ihminen.
Mahtava jopa. Se oli unohtumaton kokemus.
- Kokemus? - Tarkoitan...
- Upea hetki. - Annoin sinulle sydämeni ja sieluni, -
jota en ole tehnyt kellekään mulle -
ja sinä kutsut sitä upeaksi hetkeksi?
Olet oikeassa, se oli paljon enemmän, mutta...
Niin oli, valitsin sinut, Henri.
En ole valmis sellaiseen. Perheelläni ei ole paljoa rahaa.
- Kusipää... - He luottavat minuun...
- Ei sitä näin voi tehdä. - Puhelimessa...
En voi luopua kaikesta tuosta vaan... Belle, yritä ymmärtää.
Katsotaan muutama viikko ja ehkä voimme tavata silloin tällöin.
- Aina tarvittaessa? - Belle...
Rakkaus oli ainoa asia, mikä olisi voinut viedä minut pois hullusta elämästäni.
Se oli ainoa toivoni.
Ja sinä murskasit sen...
- 17-vuotias... - Vetäisin kyllä turpaan...
- Ei sitä noin voi tehdä. - Uskomatonta.
Varoitus, Fred. Yksikin väärä sana ja lukitsen sinut tänne vuodeksi.
Stan, rentoutuisitko?
Emme ole menossa keikalle, vaan elokuviin Cholong-sur-Avressa.
Emme muuta.
- Haluatko kävellä? - Ei, menemme autollani.
- Oletko nähnyt sen elokuvan? - En ole kuullutkaan.
Isä, pääsin tulemaan.
Sinä et voi jäädä tänne.
- Mitä nyt? - Ripittäytymisesi piinasi koko viikon.
- Miten kestät sellaista helvettiä? - Eikö se ole ripittäytymisen tarkoitus?
Perheesi on uudelleen syntynyt pahuus, ja elämäsi sopimus paholaisen kanssa.
Luojan tähden, poistu tästä pyhästä paikasta.
- Nauttikaa näytöksestä. - Kiitos.
- Hyvin porukkaa, vai mitä? - Niin.
Kuva lehden kanteen ja tämä olisi loppuunmyyty.
Aiotko kitistä koko illan? Voisitko yrittää rentoutua?
Tämä on pitkän ystävyytemme ensimmäinen poikien ilta.
- Ystävyyden? - Niin.
Vihaan sinua varmaan eniten tässä vitun maailmassa, -
mutta olemme tunteneet 8-9 vuotta?
Vapauteni perustuu kunnioitukseen sinua kohtaan.
Miten välillämme voi olla ystävyys, jos vihaat minua?
Ihan hyvin. Mieti parhaita ystäviäni, tapoin heidät kaikki.
Kunhan vitsailin.
Hyvät ystävät, pahoitteluni viivästyksestä, joka johtuu teknisistä syistä.
Valitettavasti, kuten pari kertaa aiemminkin, -
Normandian elokuvakerho on lähettänyt meille väärän elokuvan.
Ongelma ratkaistu. Tule, tarjoan drinkin.
Mutta saimme sen sijaan toisen elokuvan, joka on myös kuvattu USA:ssa.
Olen varma, että herra Blake newyorkilaisena, voi vahvistaa -
sen kertomuksen autenttisuuden.
Sillä edellytyksellä, että hän jää paikalle?
- Yritän parhaani. - Kiitos.
Kiitos herra Blake, että jäätte katsomaan tätä elokuvaa, -
joka on myös mestariteos.
Yksi parhaista kuuluisalta ohjaajalta, Martin Scorseselta.
Naiset ja herrat, "Mafiaveljet".
- Se siitä, lähdetään! - Jäädään, älä ole tyhmä.
Lähtemällä herätämme vain huomiota. Ihmettelisivät, mihin oikein juoksemme...
En aio kuunnella kahta tuntia juttua kotivideoistasi.
Se on hyvä elokuva. Gangstereita. Kiihottaa tuollaista kyttää.
Varmaan sinun lempirunkkuleffa. Voit kyllä kertoa minulle.
Tykkäät lopusta, takaan sen.
Niin kauan kuin muistan, halusin aina olla gangsteri.
Jeesus! Pelästytit minut!
- Mitä teet? Lähdössä jonnekin? - Joo, koulussa tuli vähän vaikeuksia.
En halua FBI:ta teidän kimppuunne, joten häippäsen Pariisiin.
Olen 14, on aika aloittaa omat liiketoimet. Isä aloitti 13-vuotiaana.
- Meillä ei ole henkkareita, joten et voi... - Pidätkö minua amatöörinä?
- Hämmästytät minua kerrasta toiseen. - Niinpä.
- Sinulla on äidin helmet. - Niin on.
Mihin olet menossa?
- Rakastamani miehen luokse. - Siistiä.
- Pidäthän huolta itsestäsi? - Pidän.
- Rakastan sinua. - Minäkin sinua.
Miten...
Miten hieno elokuva, ystävät. Kiitos.
Nyt pidämme pienen keskustelun, täysin yllättäen tietysti...
Olkaa hyvä, herra Blake?
Nyt varovasti, Fred.
Minulla on kysymys teille, herra Blake.
Kun asuu New Yorkissa, tunteeko mafian läsnäolon selvästi, -
kuten tässä elokuvassa?
Hmm... Mafian läsnäolon?
Voisiko kadulla kohdata kolme gangsteria, kuten elokuvassa tapahtui?
Jaa, että kadulla?
Avauskohtauksessa on mies vasemmalla.
Keltaisessa paidassa, istuen tuolissa selin, -
hän oli todellinen gangsteri. Kylmäverinen tappaja.
Kadunkulmassa juomassa joka aamuista kahviaan, kuten oli tehnyt lapsesta saakka.
Isä hakkasi häntä ja heitti pois kotoa. Pojalla oli paljon aggressioita, -
ja silloin tappajan vaisto pääsee valloilleen, -
koska on saanut turpaan monta kertaa, niin enää välitä vittuakaan.
12-vuotiaana hänellä oli kana kynittävänä, -
kiistaa toisen alueen pojan kanssa.
toinen asia johti toiseen ja sen seurauksena, -
hän hakkasi pojan hengiltä kakkosnelosella. "Laittoi kädet kylmäksi."
Sitä sanontaa käytetään, kun tappaa ensimmäistä kertaa.
Mikseivät he vastaa? Lapsethan ovat kotona?
Kyllä, makuuhuoneissa on valot.
Vastatkaa...
Ei mitään. Maggie tuli kotiin.
Vastatkaa puhelimeen...
Haloo?
Kierrä kaupunkia, tunnustele millainen se on.
Selvä.
On jo kovin myöhäistä.
Älä nyt, oikeasti?
Hei, Belle. Odota hetki.
Vau, mikä mekossa on vikana?
- Voisinko soittaa? - Puhelimia ei lainailla.
Hoida palolaitos ja tavataan kaupungintalolla.
- Me hoidamme kytät. - Selvä.
Lopulta he olivat niin malttamattomia, että vain ampuivat häntä.
Pam, pam, pam. Raahasivat ympäriinsä...
Kusipäällä kilahti. Hae Maggie ja lapset. Varasuunnitelma käyttöön.
Selvä.
- Mitä nyt? - Lähdemme täältä.
- Haloo? - Hei. Belle tässä.
- En voi puhua, illastan isäni kanssa. - Halusin vain kertoa, että rakastan sinua.
- Belle... - Ja kuulla äänesi vielä kerran...
- Lähdetkö Cholongista? - Lähden.
Mihin lähdet?
Sinun luoksesi...
Belle, tästä puhuttiin jo.
Parempi, että annamme toisillemme tilaa.
Sisareni saapui ja olemme illastamassa. En voi puhua kauempaa.
- Kuinka voin auttaa? - Anteeksi, en puhu ranskaa.
Yritetäänpä...
Löytyi.
Soitan sinulle ensi viikolla, kun palaan Pariisista.
Soitan uudestaan...
Kysymys, nuori mies. Monta ihmistä täällä on?
Vain minä.
Hyvä uutinen.
Hei, pojat... Näittekö lapsia, he eivät ole huoneissaan.
- Emme, heidän pitäisi olla kotona. - Ovat varmaan livahtaneet ulos.
- Sitähän tuossa iässä tehdään? - Maggie, missä he voisivat olla?
Antaisitte heille kännykät, olisi helpompi paikantaa.
Stan käynnisti varasuunnitelma. Lähdette tänään.
- Mikä hätänä? Menikö elokuvailta huonosti? - Se oli täydellinen katastrofi.
Paulo ja Albert risteyksessä. Bernie ja Tommy kadulla FBI:ta varten.
Heillä on oltava kyttäystalo lähellä. Mezzo, takapuolelle, jos he yrittävät paeta.
Billy ja minä hoidamme loput. Kaikki tyytyväisiä?
- Kelpaa. - Mihin aikaan asetamme kellot?
Paljonko kello on nyt? Kenellä on Ranskan ajassa?
- Minulla. Keskiyö 15 sekunnin päästä. - Hyvä.
Vittu.
Mitä tuo oli?
Poliisin puhelinvaihde ei toimi.
- Mitä on tekeillä? - En tiedä, mutta jos, -
sinulla on vähääkään tekemistä tämän kanssa, -
- lähdet linnaan pitkäksi aikaa. - Rauhoitu. Olin kanssasi koko illan.
Se tässä mättääkin. Alibisi on liian hyvä.
Kiellän sinua poistumasta talosta. Onko selvä?
On.
Mieheni saapui. Lähden etsimään lapsia.
Odota.
- Niin? - Menen poliisiasemalle katsomaan tilanteen.
- Haluan koko perheen taloon. - Selvä.
Pysy täällä.
Ketään kotona?
Tarkistakaa kortteli ja nähdään tässä kohta, onko selvä?
- Selvä. - Bernie?
- FBI on täällä. Etsi heidän. - Etsin.
Haluaisin vain pakata vähän vaatteita.
Jos meidät lähetetään pohjoisnavalle. Ja minun on löydettävä lapset.
En viivy kauaa, lupaan. Viisi minuuttia.
- Okei. - Viisi minuuttia.
Kiitos.
- He löysivät meidät. - Kuka?
En tiedä miten, mutta katu on täynnä niitä.
He ovat täällä.
- Talossa ei ole numeroa. - Se on sitten se. Mennään.
- Niin? - Puhdistusoperaatio. Hae perhe pois sieltä.
Maggie on täällä, lapsista ei ole tietoa. Vain Fred on talossa.
Katsos, Malavita...
Mitä nyt?
- Tyytyväinen? - Kyllä.
Haluatko ulos?
Hyvä Luoja. He räjäyttävät talon.
Gio, vastaa puhelimeen, ole kiltti.
Vastaa...
Maggie, rauhassa...
Maggie, kuuntele...
Menemme takakautta ulos. Odota muutama sekunti, -
- ja merkistäni tulet ulos. - Missä lapseni ovat?
En tiedä, mutta tulet ulos merkistäni, okei?
Menoksi.
Tule. Lähdetään.
Vittu.
- Mikä se oli? - Bernie.
Voi Luoja...
- Hei, Maggie. - Hei, Bernie.
- Mukava nähdä taas. - Tunne ei ole molemminpuolinen, Bernie.
Maggie, haluaisin tehdä siistin tapon.
Miehesi tekemän vuoksi, tiedät säännöt.
- Minun täytyy häpäistä sinut ensin. - Tiedän.
Voi paska!
Maggie, älä rimpuile, niin se ei satu niin pahasti.
- Voi hitto... - Mitä?
Löysin loukkaantuneen koiran. Mitä teemme sille, Tom?
- Ei todistajia, hän sanoi. - Eihän koira kenestäkään kieli.
- Ammu se vitun piski - Se on vain koira.
- Ammu se tai ammun sinut. - Relaa, laske se aseesi, Tommy.
Ammutaan sitten.
Rauhallisesti, ystäväni...
Et ole enää pikkutyttö, Belle.
- Haista vittu. - Kiitos.
Vittu...
Olin aamulla 20 miljoonan arvoinen.
Nyt varmaan tuplasti.
Olen huijannut kuolemaa niin monta kertaa, että sekoan laskuissa.
On kuin joutuisi ulos myrskyyn.
Täytyy vältellä salamaniskuja.
Mutta loppujen lopuksi minulla oli ihan hyvä päivä.
Perheeni on yhtenäisempi kuin koskaan. Kaupungin vesi ei ole enää ruskeaa.
Ja parin tunnin ajan olin kuuma nimi paikallisessa filmikerhossa.
Itse asiassa, ainut mikä nyt ketuttaa, -
on se että minun pitää kirjoittaa tämä vitun kirja uudestaan.
Ja meidän täytyy taas vaihtaa nimeä. Perkele sentään...
Suomennos: Mannu mannumovie@gmail.com